Vila je posazena na výrazném místě pražského panoramatu, na nezastavěné, do Letné zasahující baště bývalých hradeb. Dvojpodlažní stavba má téměř zámecký charakter s výrazným novobarokním výrazem. Její střední část je zdůrazněna měkce modelovaným rizalitem s vysunutým balkonem v prvním patře. Stěny jsou střídmé, členěné širokými meziokenními panely bez další výzdoby; ta je soustředěna v mělkých reliéfech na parapetech a supraportách. Celá stavba je završena mansardovou střechou s výraznými vikýřovými okny. Nástup do zahrady, jež vilu obklopuje, je veden mezi dvěma „strážnými“ pavilony, severní straně vily dominuje terasa nad podjezdem, kromě vstupu je zde jen minimum otvorů, celá stavba se otevírá k jihu, nad město. Novobarokní vila má výrazně reprezentativní charakter nejen svou polohou, ale i svým architektonickým řešením. V druhé polovině 20. století se stala oficiálním sídlem předsedů vlády, rekonstruována byla pro stejný účel na v devadesátých letech. Pro výjimečnost svého umístění i ojedinělost architektonického řešení (jediná dochovaná vila vůdčího představitele secesní vídeňské architektury v Praze) by měla být považována za nedotknutelnou.